Skippertiden paa Dragør
Af CHR. NICOLAISEN

Dragør-Museet søger at løse sin naturlige og kulturelle Opgave, navnlig ved at samle og illustrere hvad der hører til Dragør Bys Skibsfart og dennes Historie.
Derfor skal her gives en lille Oversigt over Udviklingen indenfor dette Omraade.
Gennem 200 Aar, fra 1700 til 1900, var Skibsfarten Byens Hovederhverv. Dette Erhverv delte sig i tre Linier : Skippernæring, Lodseri og Bjergning. Fiskeri var et ikke ubetydeligt Sideerhverv - det Byen skylder sin Grundlæggelse. Men Skibsfarten tog Magten, og det er derfor den vi her særligt skal beskæftige os med.
1710 havde Byen 7 Jagtskippere, i 1733 var Smaaskippernes Tal vokset til 60 og i 1748 ejede ca. 100 Skipperfamilier 130 Fartøjer, der næsten alle var paa omkring 10- 15 Læster.
Havnen var da nylig bleven udvidet med det søndre Bassin. Den har dog næppe kunnet rumme alle Byens Fartøjer i Vinterleje, saa en Del har maattet søge Havneplads i andre Byer, vel nærmest i København, hvor Nyhavn var et søgt Tilholdssted.
Efter 1800 begyndte det at gaa nedad i Antallet af Fartøjer; men til Gengæld gik disse op i Læstedrægtighed.
I et københavnsk Blad „Nyeste Skilderi” for 1816 hedder det herom, at Dragør var en af de Byer der led mest under Ufreden med England. Før Krigen ejede denne vindskibelige By 80 maadelige Fartøjer, hvormed man sejlede baade paa danske og fremmede Havne. Men dels ved Opbringelse, dels ved Stranding forlistes der saa mange, saa der efter Krigen næppe var 20 tilbage. Byen var næsten ruineret og kun faa af Skipperne havde Raad til at købe Skibe igen. Ved Flid og Sparsommelighed, for Eks. ved Kohold, maatte Beboerne søge at komme paa Fode paany.
Først i 1830erne var Dragør Skibsfart atter begyndt at komme til Kræfter. Byen havde da 39 Skibe, og i 1843 var Tallet steget til 55, paa Talt 857 Læster. 1860 var Skibenes Antal 60, men Læstedrægtigheden 1427. 1870: 67 Skibe med 3.584 Læster. 1877: 78 Skibe med 12.442 Reg. Tons. Dragør var nu bleven den tredie største danske Søfartsby, hvis Skibe pløjede Verdenshavene.
Hvilke Skibstyper var det nu der anvendtes ? Efter en Liste over de Skibe, der hørte hjemme i Dragør gennem den sidste Halvdel af det 19. Aarhundrede ses, at de store Skibe var i Flertal. Maaske havde københavnske Rhedere ogsaa Parter i dem; men i det væsentlige ejede Dragør-Skipperne og -Rhederne dem selv. De fleste var ældre Skibe, købte hos andre Rhederier. Der var en Fuldrigger (Fregat), 22 Bark-skibe, 7 store 3-mastede Skonnerter, 31 Brigger. Desuden 16 større Skonnerter, samt omkring 20 Galeaser, Slupper og Jagter. Skibsførerne kunde saa at sige oplære og beskæftige hele den Del af Ungdommen, der vilde gaa Søvejen, og det var den langt overvejende Part, og den kunde altid faa Hyre efter Læretiden.
1880erne begyndte Skibsfartens Tilbagegang. 1886 var Skibenes Antal gaaet ned til 63 og den samlede Tonnage til 5.512 Tons, 1890 til 56 med 4.230 Tons. Det var da navnlig de større Skibe der var gaaet bort. Og endnu hurtigere var Tilbagegangen i det følgende Tiaar, saa der omkring 1900 kun var en halv Snes mindre Fartøjer tilbage af den før saa talrige Flaade.
Skal vi søge at paapege Aarsagerne til Tilbagegangen, hvorved Dragør Skibsfart blev sejlet agterud, maa der tages Hensyn til baade naturlige og kulturelle Forhold.
Byens Havne- og Besejlingsforhold var ikke indrettede paa Storskibsfart. Man kunde ikke bestaa i Konkurrencen med Dampskibsfarten, der trykkede Fragterne ned til et Minimum. Byen selv havde ikke nogen Storhandel, saa man maatte sejle for fremmede Handelshuse, for de Fragter disse bød. Skibene blev lavt klassificerede og assurerede og i Tilfælde af Havari og Forlis fik Ejerne kun ringe Erstatning. Derfor var det ikke underligt at de tabte Evnen og Lysten til at sejle for egen Regning, især da Fragterne vedblev at dale.
Det var Skipperstanden der styrede Byen og gav denne sit Præg. Baade i Henseende til Bebyggelse, Livsforhold og Kommunestyre var det Skipper og Sømandsstanden der satte Kursen og navigerede Udviklingen. Lodseriet havde naturligvis ogsaa gjort en betydelig Indsats. Det var efterhaanden steget til 50 Lodser. Men disse stammede navnlig fra gamle Skipper-slægter, eller var Skippersønner, der foretrak det hjemlige Farvand for de lange Rejser. De tjente endnu i 1870'erne og 1880'erne gode Penge ved Lodsning, var derfor ogsaa med til at give Byens Næringsliv sit Præg. Men det var Skipperstanden der kommanderede, og dette gav sig et slaaende Udtryk særlig i Bjergningen, som gennem de 200 Aar var en Hovedfaktor i Byens hele økonomi. I 1870'erne og 1880'erne tog Bjergningsindtægterne et saa vældigt Opsving med den rivende Udvikling og Konkurrence i Skibsfarten, saa næsten alt andet stagnerede ved Siden af den. Der strandede eller grundstødte gerne 1 á 2 Skibe om Maaneden, og hvert Skib gav ofte 4 á 5000 Kr. i Bjergeløn til Byen. Deraf tog ganske vist Styrelsen, Byens Kasser og Lægterne de tre Fjerdedele, saa der blev kun en Fjerdedel til Uddeling i Mandsparter. Disse faldt som en mild Regn over hele Byen - og Kasserne samlede Penge til at klare de offentlige Udgifter. Begrebet Skatter kendtes ikke.
Dragør-Kommunen var i sin sociale Sammensætning en Affødning af Hollænderkommunen. Fællesprincipet var raadende i begge Byers kommunale og tildels ogsaa økonomiske Liv. Men de forskellige Erhvervsforhold og Hollændernes Besiddelse af Jorden bragte mange Stridigheder mellem dem. Naar Hollænderne vilde have Jorden (Fælleden) for sig selv, vilde Dragøerne have Bjergningen for sig selv. Søkommune og Landkommune brødes, hvad der ses af de Vedtægter, som Styrelserne hver for sig sørgede for at faa konfirmeret af Amtmanden.
Dragørs Befolkning blev med Tiden meget blandet. Den i det 18. Aarhundrede stærkt voksende Skipper-befolkning var rigeligt blandet med „Hollændere” fra Store Magleby; omtrent Halvdelen af Skipperne bar hollandskblandede Navne. Men ogsaa mange Tilflyttere fra Provinserne, fra Skaane, ja fra Norge (Vallø) søgte hertil, blev gifte med Skipperdøtre og dannede sig Erhverv som Skibsførere eller Styrmænd.
En stor Del af de mindre Fartøjer sejlede i Kregle- eller Handelsfart, som oftest for den selvejende Skippers Regning og Risiko. Mange sejlede med Amagervarer til danske, svenske og norske Provinser, hvor de opkøbte andre Varer: Ost, Korn, Kartofler, Frugt der solgtes fra Lugerne. Andre gik i Brændefart eller hyredes af københavnske Handlende.
Først i 1830'erne vovede en Dragør-Slup sig paa Rejse til Brasilien, ført af Jan Carlsen Jans. Derefter blev Skibene hurtigt større og gik paa Middelhavet og i oversøisk Fart.
Da den alm. danske Skibsfører-forening stiftedes i København 1874, blev tre af Dragørskipperne eller Rhederne valgte ind i Bestyrelsen. Aaret efter dannedes Dragør Skibsfører- og Skibsrhederforening for at varetage Byens mere lokale Interesser.
Den første Opgave, Foreningen paatog sig, var en Forbedring af Dragør Havn. Tanken var at anlægge en hel ny Havn udenfor den nuværende Yderhavn, der var anlagt i 60'erne og ikke mere svarede til Hensigten. Den nye Havn skulde række ud til Kanten af Farvandet og uddybes til 14 Fod. Ved Kommunens Foranstaltning blev der udarbejdet en Plan og et Overslag. Anlægssummen var 500.000 Kr. Et saa stort Beløb fandt Bybestyrelsen det umuligt for Byen at udrede, og da Staten ikke vilde yde nogen Støtte døde Sagen hen. Tanken om og Anlæget af Frihavnen ved København umuliggjorde de senere Forsøg paa at bringe Havneforholdene ved Dragør paa Højde med Tiden og den moderne Søfarts Krav.
Hvor blev de af, de store, stolte Sejlskibe som Dampskibene gjorde overkomplette ? De forliste eller blev solgte for smaa Pengesummer. De ældre Skippere trak sig tilbage og levede af deres opsparede Midler. Ungdommen maatte søge Hyre andre Steder. Og da Dragørs Søfolk var kendte som dygtige og paalidelige, faldt det dem i Reglen ikke vanskeligt at opnaa Stillinger indenfor de mange Dampskibsselskaber i København.
Dragør som Søfartsby er nu en Saga. En stor, stolt Sejler gennem Sundet er et sjældent Syn. Det er ikke mere som i 1880'erne, da en Nordenbrise kunde føre et halvt Hundrede Langvejsfarere, Kina- og Ostindiefarere med Eventyrets Pust over Vingerne ned gennem Sundet, bringende Bud fra Palmer og fremmede Folkeslag. Nu er det Damp- og Motorskibe der trodser Sundets Farvande, og Dragør er ikke mere med i Dansen. Vi maa leve paa, da vi ikke kan leve af, Minderne. Lad os sætte os paa Molen en tidlig Foraarsmorgen naar Dagen er ved at bryde frem. Vi danner os i Tanken et Billede af Livet paa Søen for blot 50 Aar tilbage i Tiden. Sejler ved Sejler, en Skov af Master, udspiler og lufter Vingerne. Der er Travlhed ombord. Det gælder at udnytte Vinden og Chancen til at komme Sundet ud. Lodser tages af efter at have givet den rette Pejling mod Fyrskibet. En anden Dag - med sydlig Vind er Billedet forandret. Nu gaar det mod Eventyret, ud paa de store Have, mod truende Farer. Faren tænkes der mindre paa end paa den gode Sømandshyre og Hjemkomsten etter veloverstaaet Rejse, belæsset med Gaver til de ængsteligt ventende derhjemme.
Billedet forsvinder, og Tanken vender tilbage til Virkeligheden med dens prosaiske, hvæsende og stampende Mekanik, der fører Tiden ind i rastløs Kamp mellem Natur og Kultur.
Lad os værne om Minderne fra de svundne Tider. Det er det der er Dragør Museets Opgave : at bevare til de kommende Slægter det mest mulige af hvad der kan minde om og illustrere de forrige Generationers raske og modige Søliv. Og ikke mindst Kvindernes Arbejde i Hjemmet, medens de ventede paa Far eller Søn. Ogsaa hos dem krævedes Livsmod og Flid. Som Søen krævede Mod og Dygtighed af sin Mand, hvad enten han stod for eller agter for Stormasten, saaledes fordrede Tiden en Indsats. Det er det Museet gerne skulde lære den unge Slægt at forstaa, at dets Virke gaar ud paa at bevare den gode Fortidsaand i Fremtidssæder til Ære og Gavn for vor By.

SKIBE
der havde Hjemsted i Dragør i sidste Halvdel af det 19. Aarhundrede.

Fuldriggeren Cornelia. 
Barkskibe :
Neptun, Amalia, Emma, Charlotta, Tordenskjold, Sleipner, Enighed, Forening, Charlotte, Aura, Dorthea, Ellersee, Treue, Valkyrien, Trinidad, Thora, Emma, Herman Theodor, Paradiset, Anna Casper, Danmark, John Reary.
Store 3-mastede Skonnerter :
Johannes, Fremad, Hermod, Johanne, Anna Margrethe, Svanen, Anna Marie.
Brigger :
Sophie, Maria, Elisa, Creolen, Marie Augusta, Brasilien, Ortelius, Protheus, Alice, Argo, Anna Mathilde, Anna Jans, Anna, Bertram Jans, Antares, Georg, Fylla, Emma, Anton, Nicoline, Gloriosa, Terpsikora, Emanuel, Najade, Dorthea, Julius, Carl Jans, Thorvald, Elisabeth, Alma, Johanne Emilie.
Skonnerter:
Arnold, Rapid, Fraternitas, Ino, Ophelia, Fortuna, Prima, Johanne, Valdemar, Fædres Minde, Sophie, Patmos, Slejpner, Emma. Ellen, Anna Marie.
Galeaser :
De to Søstre, Julie, Marie, Niels Juel, Emilie, Petrine.
Dertil kom Slupperne : Jensine og Henriette, samt Jagterne : Det lille Forsøg, Ferdinand, Lykkens Prøve, Gud raader for Lykken, Emanuel, Neptun, Gerda Amanda, Marie, Ida, Ørnen, Amalie, Hermine.